- Sygeplejerske? - Doktor?
Klø mig. Til venstre for skapular.
Lige i øjet.
- Heldigt gættet. - Vel var det ej. Jeg kan min anatomi.
Gid jeg var lige så bekendt med din anatomi.
- Hvad er klokken? - Cirka 1.00.
- 1.00? Jeg har arbejdet døgnet rundt. - Det er bedre end at arbejde firkantet.
- Jeg er så træt, jeg ikke kan huske patienten. - Han fik femlinger.
Nå, ja.
Silenzio! Hvordan skal jeg kunne operere med al den sludren i krogene?
I krig gælder alle kneb. Tør her.
- Hvor mange mangler vi? - Jeg så 19, da jeg kom.
- Der var 19 for to timer siden. - De fylder op igen efterhånden.
Jeg lukker. Jeg overtager for dig om lidt.
- Hvorfor? - Du má være dødtræt.
- Ja, men hvorfor ikke en af de andre? - Fordi du er gammel.
Ældre end os andre, sir. Og du ser død ud. Træt.
Jeg kan sagtens følge trop, sutur for sutur, klemme for klemme,
- patient for patient. - Men ikke fejl for fejl.
Pas dit eget gedemarked. Jeg prøvede bare..
Jeg ved, hvad du prøvede. Jeg var den første, der kom, og jeg er den sidste, der går.
Om de så skal bære mig ud.
Hej, Klinger.
- Hvad har du der? - Det er til Radar.
- Jeg giver det til løjseren. - Løjseren?
Hver gang han fár fire dages orlov, májeg passe biksen.
Jeg ligner nok en god sekretær, men jeg vil hellere grave latriner. Se mine negle.
- Til dig. - Ved du, hvad det er?
Det er enden på min karriere i hæren.
Du er tosset.
Ikke længere. Jeg har noget, der er bedre end tosset.
Hvis Frank Burns taler nedsættende om min alder igen,
fár han enden på komedie.
Han mente ikke noget med det. Han fornærmede dig bare.
- Jeg vil tale med dig. - Klinger, tag nu en kjole på.
- Kaldte du mig Klinger? - Hvem i alverden er du ellers?
- Alverden måske? - Jeg er Zoltan, sigøjnernes konge.
Der reddede du min dag.
Zoltan, sigøjnernes konge. Du ender for en krigsret.
- Det kan du ikke. Jeg er ikke i hæren. - Er du ikke i hæren?
- Nej. Jeg er ikke amerikansk statsborger. - Nu har han vist fat i noget.
Det går jeg ikke glip af for al dásebøf i Korea.
Hvordan er du sigøjnerkonge, hvis du er libaneser?
Godt spørgsmål. Jeg blev hugget fra sigøjnerne af to Iibanesiske bønder,
der opdrog mig som deres egen.
Det kan jeg lide.
- Se, en underskrevet tilstáelse fra dem. - Det er det også.
Jeg er blevet konge. Det står, jeg skal vende tilbage til tronen.
- Jeg kan ikke læse sigøjner. - Stol på mig.
- Naturligvis. - Jeg er rejseklar.
- Så má du vente længe. - Mit folk har brug for mig.
Hopper jeg på den, smider de mig ud af hæren.
Det passer. Nu ved jeg, hvorfor jeg bliver vild af violinmusik.
Hvorfor jeg er så vild med butiksvinduer. Hvorfor paprika minder om Budapest.
- Hvorfor jeg ynder at strejfe. - Du kan strejfe ud af mit kontor.
- Skal jeg spå dig? - Det kan du tro, du ikke skal.
- Træd af. - Spil sigøjner, dans sigøjner...
Jeg tror, kongen lige har givet sig selv brok.
- Er der ikke mere rabarber? - Det er væk.
Jeg vil gerne vide, hvorfor rabarber altid forsvinder, lige nar jeg kommer.
- Det gør folk jo også. - Bland dig udenom.
Hvorfor er du altid strid, nárjeg er strid ved dig?
Rend og hop. Må jeg være med til en rar samtale?
Ja da. Sid ned og hold munden lukket.
De har ringet fra det koreanske hospital. De mangler forsyninger og kirurger.
De har flere sårede end skalpeller.
- Vi er kirurger, ikke superhelte. - Det siger du ikke.
Sammenligner du os med obersten igen?
Var Donald her, ville han straks melde sig.
Sådan blev de forlovet. Hun bad om frivillige.
Det hørte jeg godt.
- Her er din rabarber. - Typisk.
- Jeg melder mig. Bare sig til. - Beklager. De mangler ikke søstre.
Jeg sender to kirurger og alt det grej, der kan være i en jeep.
- Hvordan vælger vi hvem? - Alfabetisk er fint.
Jep. Pierce begynder med P, og Burns med B er så den første.
- Virkelig? - Slap af. Det bliver ikke alfabetisk.
Vi trækker lod. De to korte ud af tre fár tjansen.
- Hvorfor tre? - Burns en, Pierce to, Hunnicutt tre.
- Potter fire. - Dig?
- Ja. - Men du er jo bedstefar.
Bedstefar, ikke Metusalem.
Du er livlig af din alder. Det kan enhver se.
Men som kommandofører og overkirurg skal du så ikke uddelegere det her?
- Hvordan lukker vi munden på ham? - Med sting.
Jeg er ingen várhare, men jeg er heller ikke død i sværen.
- Nemlig. - Jeg kan godt klare det, måske endda bedre.
Vi afgør sagen nu.
Hvad med, at du er første kamikazekirurg?
- Det er let, giv dig selv det hvide snit. - Knyt sylten.
Må jeg lige låne kortene?
- Men se der. - Du milde kineser.
Undskyld.
To lave kort vinder turen.
Hunnicutt.
- Ti. Så jeg er nok ude. - Burns.
Fem. Jeg er bedre til at trække strå.
Tre. Så er vi vist gift. Jeg kan finde en bedre, men hvorfor vente i min alder?
- Toer. - Det er snyd. Så rejser du, og jeg bliver.
- Hov, det er jo godt. - Så blev du vist brændt af igen.
Det blev dig og mig. Burns, pakjeepen med forsyninger, og husk mine vitaminer.
Kitler, masker, sterilt vat og tape.
Tape. Hvor er tapen?
Her. Bare fordi jeg er sigøjner, betyder det ikke, jeg stjal det.
Sigøjner. I går var du ballerina.
Grin bare. Din skæbne er som en åben bog.
- Du er tosset. - Vi kan spå.
- Det kan jeg også. Du fár en på tuden. - Nu skal du ikke tage munden for fuld.
Fremtiden står skrevet i din hånd.
Hvad står der?
Der står...
- Hvad? - Lad mig være den første, der siger tillykke.
- Arver jeg nogle penge? - Du bliver højt beæret.
Du har en stærk æreslinje.
Du skal ud at rejse. En nádesmission til et hospital, der ligger langt borte.
Jeg ser en medalje. Af guld.
- En guldmedalje? - Den bliver grøn.
Der står: "For at trodse enhver fare,
for at operere mere, end pligten dikterer."
"For at tage på missionen i stedet for oberst Potter."
Smut. Jeg ved, hvad du er ude på, og den går bare ikke.
- Du er 20 år yngre end obersten. - Og hvad så?
De gamle og svage falder først. De unge og stærke overlever.
Sådan er jungleloven.
Må en løve æde dit ansigt.
- Hvor skal den være? - Op foran, Deres Højhed.
Obersten kan bruge den som fodskammel.
Jeg hviler fødderne på din más.
- Hop ind. Hvor er dit våben? - Det surmuler, og vi taler ikke sammen.
Så bliv gode venner, for du skal tage det med.
Rører jeg det, begynder vi bare at skændes igen.
Du skal have dit hándváben med.
Jeps, jeg har både højre og venstre hånd med.
Der skal en fjende til, før du kan overgive dig.
Jeg beskytter ikke diligencen alene. Hent dit våben.
- Vábenmester. - Ja, herre, jeg har bevingede fødder.
Når ens elskede går med øreringe af guld...
- Du synger ikke højt. - Jeg kom til skade.
- Det tænkte jeg nok. - Stærk kaffe.
Tak, Zoltan. Det fár vi brug for.
- Din parka? - Hvor skal jeg gøre af den?
- Du fár brug for den her. Vejen er ujævn. - Den ved jeg, hvor jeg gør af.
- Artilleriet. - Er den ladt?
- Jeg har selv fyldt vand i den. - Pas bare på, eller jeg gennembløder jer.
- Tror du, du kan finde det? - Ellers ringer jeg efter Falck.
- Kør forsigtigt. - Hvad med et kys til rejsen?
- Nu er du jo latterlig. - Hvad så med et til mig?
På missionen repræsenterer du 4077. Husk nu det.
Husk hvad?
MASH sender ingen, der vil gøre os til skamme.
- Jamen så bliver jeg. - Sæt dig, Pierce.
Pas på, jeg ser snigskytter, landminer og artilleri.
- Hvad med en god restaurant? - Klap i. Nu kører vi.
Væk med bremseklodserne. Op med flapperne. Undskyld, Margaret.
Så flyver vi. Farvel.
- Start motoren. - Nå ja.
- Vi bliver altså forfulgt af krigen. - Jeg er blevet forfulgt af større krige.
Du skal ikke stritte imod. Den er større end os begge.
Oberst Sherman Potter, MASH 4077.
- Hvor skal I hen? - Til det koreanske hospital. Er der langt?
- I er dødtæt på. - Skal vi ikke sige "meget tæt"?
- Her er ikke sikkert. - Det er vi heller ikke, vi er helt usikre.
Der er mange, der forbløder her. Pierce og jeg er kirurger, vi skal derhen.
Det er ikke svært. Det er værre at slippe væk igen.
- Ligesom nár man er gift. - Kom så.
Held og lykke.
- Sirs. - Er vores værelse klar?
Vi har bestilt Syngman Rhee-suiten.
- Jeres kommandofører venter os. - Javel. Indenfor.
Pas på. Det er mere værd end alle kálhovederne i Korea.
Jeg passer på.
Kalder de det et hospital?
- Jeg ville ikke operere din hest her. - Den ville ikke sætte sine hove her.
- De herrer. Jeg er major Choi. - Oberst Potter. Det er kaptajn Pierce.
- Hvordan skal jeg dog takke jer? - Med 5.000 hver i små sedler?
- To fjendtlige divisioner angreb i morges. - Det var de gode til, kan jeg se.
- Jeg mangler hjælp og lægemidler. - Vi har forsyninger med.
Jeg fár dem bragt ind.
Vask jer derovre, vi skal i gang.
Jeg tror, vi fikjobbet.
Tak.
Metzenbaum-saks.
Saks. Jeg ved ikke, hvad "Metzenbaum" er.
Det er den der, der lader, som om den er steril. Sådan ja, flot.
- Hvad er den steriliseret i? Ærtesuppe? - Vi gør vores bedste med, hvad vi har.
Undskyld. Men jeg er nu imod bakteriekrig.
Jeg er heller ikke vild med krig generelt.
Alle tiders. Lige midt i en tarmoperation.
- Ups. - Er du ved at være træt?
Det går fint. Jeg har ikke mistet en patient endnu.
I den her belysning ligner du fuldstændig Greer Garson.
- På hvilket billede? - Mrs Miniver.
- Hvor længe har vi været i gang? -Jeg begyndte i 1932.
- Jeg mener med vagten. - Det gør jeg også.
- Måske skulle vi forlange betaling pr. styk. - Det kan vi ikke. Det er krig.
Hvad er det for resten for en krig?
Den seneste krig, der skal afslutte alle krige.
- Mere af Klingers kaffe? - Nej, den opløser mine plomber.
Jeg sagde "stærk", ikke "dræbende".
Jeg kan dårligt nok holde øjnene åbne.
- De er lukkede. - Der kan du bare se.
Dine øjenlåg sender vist også dig besked. Det er tid til en lille lur.
Jeg tager ikke ordrer fra mine øjenlåg.
- Sov. Kom nu. - Jeg tager heller ikke ordrer fra dig.
Jeg ved, hvordan du har det. Du er udmattet.
Vel er jeg ej. Jeg sov sidste år.
Hvis jeg siger "sov" tre gange til dig, går du lige i brædderne.
- Nul. - Hør her.
Sov.
- Godaften, Klinger. - Hvem?
Undskyld, Zoltan. Hvordan har stammen det?
- Stammen. De higer efter mig. - Selvfølgelig. Hvad laver du?
En plan om at gøre bilerne til en sigøjnervogn.
Også dig? Er der nyt fra Hawkeye og obersten?
- De har ikke ringet. - Jeg er urolig.
De er sent ude på en hverdag.
Bare rolig. Vi sigøjnere har næse for den slags.
- Krystalkugler? - Kort.
Koncentrer dig med mig.
Klør ti.
Spar es.
Ruder konge.
Hjerter knægt.
Nu kommer det vigtige kort.
Ruder dame.
Hillemænd. Det er jo en straight.
H aw keye?
Faldt jeg...? Ja, jeg faldt i søvn.
- Sikke en hypnose. - Det virker. Jeg gjorde det bare omvendt.
- Nu kan du godt overtage. - Det er hårdt, nár du beder om afløsning.
Nemlig. Vi taber, og der er gang i biksen.
- Vil du drømme en fed drøm færdig for mig? - Hvis jeg ikke selv kan finde på en.
Der var stearinlys, dæmpet musik i baggrunden, en blød pige i forgrunden.
Stop en halv. Jeg er jo gift.
Kan du ikke give en drink, til jeg kommer igen?
Selvfølgelig.
Jeg så jeres arbejde. Det var rigtig flot klaret.
Souvenirprogrammer fås i lobbyen.
Kom på besøg i lejren, så kan I se hele holdet i aktion.
- Eftermiddagsforestillingen er et hit. - Vi har et godt hold.
- Selv Frank Burns? - Mener du frittefjæset?
- Kender du ham? - Han hjalp et par af mine mænd.
- Overlevede de? - Ja, de var heldige.
Tak for hjælpen endnu en gang.
Tak for alle de sårede, som vores hjælp ville have været forgæves uden.
- Farvel, major. - Farvel. Må heldet følge dig.
Ja, det má det.
Sig, det skal skynde sig.
- Jeg kunne bruge en opstrammer. - Er du da slatten?
Klinger tog højde for alt andet. Tror du...?
Gud velsigne sigøjneren. Træd op til baren.
Med glæde.
Skål for Klinger.
Og for hans næse.
Det er en dobbelt.
For Zoltan.
For Zoltans næse. Det er en dobbelt.
- For Charles de Gaulle. - Og hans næse.
- Og en skål for din næse. - Det er halvanden.
- Hawkeye, din pistol. - Glem den. Kom nu.
Hvad bomber de os for? Vi er allerede helt bombede.
De smadrede jeepen.
Den retssag kommer til at vare årevis.
- Ned. Vil du være lokkeand? - Nej, så hellere en kylling.
Hold så op.
- Det var tæt på. - Mit liv passerede revy.
- Sig til næste gang. Jeg vil gerne se på. - Også hvis det kun er kort?
- Er du for ung til at dø? - Jeg vil gerne leve til torsdag.
De skal få med mig at bestille,
- før jeg lader mig tage til fange. - Kan du ikke lide kinesisk mad?
Det er sådan et trist sted at tilbringe krigen.
Jeg tror ikke, vi har fået tilbuddet endnu.
Jeg tror lige, vi blev inviteret.
- Hvorfor skyder du? - Sådan er reglerne.
De skyder, vi skyder. Den sidste, der skyder, vinder.
Det er din tur.
Åh, nej. De skyder, fordi de er sure. Skyder jeg tilbage, bliver de surere.
Du har en god sans for humor, men din timing er elendig. Skyd så.
- Jeg kan ikke engang lide at se på den. - Skyd så, sagde jeg.
Okay. Så skyd med dig.
- Jeg gjorde det så forsigtigt, jeg kunne. - Det var en ordre.
Tjener. Tag lige imod hans ordre.
- Skyd så, Hawkeye. - Hør her.
Jeg behandler deres sår, hjælper dem og forbinder dem,
- men jeg sárer dem altså ikke selv. - Du kan ikke bare sidde der.
Udadtil sidder jeg måske, men indadtil bener jeg af sted.
- Elsker du livet så lidt? - Jeg hader pistoler så meget.
Forsvar dig dog, mand.
Tænk ikke på den som en pistol, men som en god lille knaldperle.
Den mest larmende knaldhættepistol i Korea.
Bare skyd og skræm livet af dem.
Det kan jeg godt.
Okay, jeg skyder, nár jeg har talt til tre.
- Hvad er der? - Tak.
Af banen. Pas på.
Bag træet. I dækning.
Sådan. Jeg har ikke flere kugler. Må jeg gå hjem nu?
- Du er en værre soldat end en kirurg. - Tak.
- Hørte du det? - Jeg kan intet høre.
Det er det, jeg mener.
Der er ingen. De stak af.
Kom her og se efter.
Lad være med at skyde. Vi er med jer.
- Vi er med jer, æbletærte og Betty Grable. - Clara Bow.
Frank har ret. Du er altså gammel.
- Er I læger? - Kirurger fra MASH.
- Hvad laver I her? - Leder efter damer.
- Du finder ikke nogen her. - Han leder efter sårede.
De har trukket sig tilbage. Det gør vi også. Kom så.
- Du ramte ikke noget som helst. - Du skød lige så meget, som jeg gjorde,
og det var dig, der sagde, du skød et æble af kejserens hoved.
Mellem os så ville jeg ikke kunne ramme en kugle med en ladeport.
Hov, busken.
Er du okay?
- Ja. Hvorfor ikke? -I var noget frygteligt igennem.
- Hvad? - Det koreanske sygehus, bunkeren.
Barnemad. Jeg nød hvert et minut.
Jeg tror, jeg går i seng efter mine 50 armbøjninger. Vil du være med?
Nej, tak. Godnat.
Tak, fordi du kiggede forbi.
Kom ind.
- Er du færdig med teen? - Det var lækkert.
- Må jeg spå dine teblade? - værsgo.
Du vil forbarme dig over en stakkels sigøjnerdreng,
der så gerne vil hjem til sit folk.
Lad os se engang.
Jeg synes, der står, at han er ved at gå sin kommandofører på nerverne,
og hvis han bliver ved, fár han en med tamburinen.
- Tak. Godnat. - Godnat, Klinger.
Visiontext tekster: Helle Kaiser-Nielsen
DANISH